ПАРАМАУНТ ПИКЧЪРС представя
ВЕТРОВЕТЕ НА ВОЙНАТА
В главните роли: РОБЪРТ МИЧЪМ
АЛИ МАКГРОУ
ЖАН-МИШЕЛ ВИНСЕНТ
ДЖОН ХАУСМАН
ПОЛИ БЕРГЕН
ЛИЗА ЕЛБАХЕР
ДЕЙВИД ДЮКС
ТОПОЛ
БЕН МЪРФИ
ПИТЪР ГРЕЙВС
ДЖЕРЕМИ КЕМП
РАЛФ БЕЛАМИ
ВИКТОРИЯ ТЕНЪНТ
по романа на ХЕРМАН УОК
Втора част "Бурята се разразява"
Утре.
Кой сте вие? С какво право задържате паспорта ми?
Няма значение кой съм. Искаме да се уверим кой сте вие.
Звъннете в Американското посолство. Търсете Лесли Слот,
политическия секретар. Няма да отнеме време.
Режисьор ДАН КЪРТИС
Слава богу! Какво стана? - Конфискуваха ми паспорта до утре.
Да се махаме от тук.
Кой ти конфискува паспорта? - Онези военни.
Нямат право. - Но имат оръжие.
Какво ще правиш без него?
Ще кажа, че съм го изгубил при бомбардировките.
Много е рисковано. - Опасна шайка са тия. Питай Берел.
Да, поляци лоши.
Военновъздушна база "Пенсакола" Флорида
Подходих твърде високо.
Палубата на самолетоносача е ужасно малка за кацане, Уорън.
Не го забравяй. Като махнем това, се справи добре.
Мислиш ли, че трябва да отменим забавата довечера?
Заради Полша? Какво ни засяга това?
Бас държа, че на стареца ти му се пече яйце в Берлин сега.
На баща ми рядко му се пече яйце.
Лейт. Хенри, имаше обаждане за вас от Вашингтон.
Баща ви. Можете да му звъннете на този номер.
Да, Уорън, изпратиха ме обратно.
Само за няколко дни, отседнал съм във Военния клуб.
Майка ти е в Берлин, и аз ще се върна там.
Всичко е наред. Как се справяш с летенето?
Да кажем, че напредвам.
Много се радвам, че се чухме, татко.
Къде е Маделин? Никой не отговаря в Онт Огъста.
Маделин...
Маделин е в Ню Йорк, татко. - Че какво прави там?
Работи в СиБиЕс.
Задръж за малко, Уорън.
Ръс Картън, колко време мина. - Здравей, Пъг.
Защо не си с униформа? - Униформа?
Какво ти казаха от Външно министерство?
Да отседна във Военния клуб и да чакам.
Голям хаос, както винаги. Имаш среща с Президента след 20 мин.
Колата ми е долу. - Влез, говоря по телефона.
Уорън, пак ще ти се обадя.
Американското посолство, Варшава
Байрън Хенри и Натали Ястров за среща с г-н Слот.
Ще видите Арали в Италия, нали?
Арали? - Д-р Арън Ястров.
Викахме му Арали. - Разбира се, че ще го видим.
Бихте ли му предали, че Барел казва "Лех Леха"?
Две прости думи на иврит. "Лех Леха", запомнете.
Лех Леха. - Което значи "изчезвай".
Да, "махай се".
Трябва да тръгвам.
Трябва да намеря жена си и дъщеря си.
Бог да ви пази. - Пази се.
Господи, радвам се да ви видя!
Влизайте, всичко е наред. Пусни ги.
Здравей, Ястров.
Без паспорт? Късметлия си, че не са те заловили и застреляли.
Искаш да кажеш, пак да го застрелят.
Ще телеграфирам на баща ти през Стокхолм.
Той ще извести Арън, че Натали е добре.
Умирам за баня.
Ползвай апартамента ми. Аз се преместих тук.
Старшият персонал замина за Стокхолм.
Бях избран да остана за старши. - Мога ли да взема Байрън?
Майка ми може да възрази. - Дявол да го вземе, Байрън,
след всичкото това криене по храстите заедно.
Той ми е като братче.
Не й вярвай. Наистина съм хладнокръвен звяр.
Може би ще намеря Младежката християнска организация.
Прави каквото знаеш. - Как да се измъкнем от Полша, Лес?
Кой да знае? Радио Стокхолм обяви,
че Вермахтът ще обсади града за по-малко от седмица.
Хитлер е казал, че ако поляците не се предадат,
Варшава ще бъде заличена.
За щастие, шведският посланик преговаря за безопасно извеждане
на всички неутрални през немските позиции.
Така ще се измъкнем. Надявам се.
Не мога да разбера, Ръс. Какво би искал той от мен?
Скоро ще разбереш. - Навремето ме направи на кайма.
Той бе помощник секретар на Флота, аз бях лейтенант.
Плаваше към Европа с моя разрушител, лятото на 1918 г.
Поливах се с маркуча след тренировка.
Той се появи, атлетичен мъж, държащ на облеклото си.
Залях чисто новия му костюм от глава до пети.
Тогава не ми беше до смях. - Доста неща станаха след 1918 г.
Стигнахме.
Кап. втори ранг Хенри при Президента. - Очаква ви, ще го уведомя.
Привет, капитане.
Радвам се да ви видя.
Оставете си фуражката на бюрото и сядайте.
Между другото, това е министърът на търговията, Хари Хопкинс.
Искате ли да закусите? - Не, сър, вече хапнах.
Е, Пъг, научи ли се как да държиш маркуча към морето?
Боже мой, сър. Бях чувал за паметта ви, но...
Хари, този младеж ми съсипа най-хубавото сако и сламена шапка.
Сега командвам целия флот, какво ще кажеш в своя защита?
"Умението да прощаваш е висша благодетел."
Много добре, бързо мислиш.
Самият аз обичам Шекспир. Прощавам ти.
Относно доклада ти до адмирал Пребъл за ниската боеготовност на Германия.
Писал си го преди немците да започнат този нов вид война.
Блицкриг, както я нарича пресата.
Не можеше да го предвидиш, нали? - Заставам зад доклада си, сър.
Тогава как успяха да окупират Полша така лесно?
Страна с два и половина милиона души войска?
Изненада, концентриран удар, по-добро политическо ръководство,
по-добра стратегия, натренираност, сигурно планиране.
Плюс голямо разложение в полските редици.
Добре казано. - Също така...
Продължавайте. - Британците и французите
си налягат парцалите и чакат да получат благоприятна възможност.
Не можеш да спечелиш, без да излезеш на бойното поле.
Май престъпих линията... - Не сте.
Допускате, че ще предложи мир, когато свърши с Полша,
ако все още не е подготвен? - Може и така да стане.
Не познавате британците.
А колко добре познавате германците? - Трудни са за опознаване.
Само едно нещо трябва да знаем за германците.
Кое е то? - Как да ги победим.
Подстрекавате към война, така ли?
Предлагате да се намесим? - Ни най-малко, сър.
Освен ако не се наложи.
Ще ни се наложи.
Как така предрекохте негов договор със Сталин?
Хората тук бяха изумени.
Математически. Някой трябваше да направи безумно предположение.
Просто се случи на мен. - Не, това беше проницателно.
Проявихме здрав разум. Просто не му повярвахме.
Това обикновено е уловка.
Какво наистина желае Хитлер? Срещали ли сте се?
Само ръкостискане.
Благодаря, Пъг.
Знаеш ли, харесах доклада ти.
Може да се сравни с подводница, която излиза от базата.
Толкова е красноречив. Важно е, че усетих какво става там.
Имаш усет.
Какво ще кажеш от време на време да ми пишеш?
Ако нещо ти се стори важно, или интересно.
Но не по официалните канали.
Засипан съм с официални доклади.
Слушам, сър.
Довиждане, капитане. - Сър, г-н Президент.
Ръс.
Връщам се директно в Берлин, или какво?
Освен ако нямаш работа тук. - Имам.
Целта на тази среща, заради която прекосих Атлантика,
е да му пращам разни клюки от Берлин директно,
по мое усмотрение. Да не зачитам субординацията,
ако правилно съм го разбрал. - Така е.
Не е по устав. - Той е шефът.
Капитан Хенри? От Външно го препратиха за вас.
Байрън Хенри и Натали Ястров в безопасност.
Във Варшава, чакат евакуация.
Трябва да се изкъпя, или ще полудея. Направо не мога да се понасям.
В апартамента на Слот мирише като в стара библиотека.
Да се изкъпем, а после трябва да намериш болница да те прегледат.
Ела насам.
Глупачето ми, рискува си живота за някакви тъпи евреи.
Не трябва ли да се бинтова отново? - Няма нужда, ще се оправи.
Боже мой, колко си млад. Бях забравила.
Скъсаха ме на аспирантурата. Малък ли съм за теб?
Излез, моля.
Господи, сега пък какво?
Насам ли идват? - Не знам.
Да останем вътре и да си починем.
След минута вероятно ще отмине.
Цигара? - Не, благодаря.
Все едно ни връхлита лятна буря. Никога не съм си го представяла.
Не е ли по-добре да идем в мазето? - Не, ще стоим тук.
Спокойно, скоро ще отмине.
Всичко е наред.
Отмина. Нали ти казах, че всичко ще е наред.
Германски копелета. Господи, Байрън, виж.
Можем ли да помогнем с нещо? - Вероятно са доброволци.
Медици, чистачи, всякакви.
Ще проверя. - Не мога повече да гледам.
Съжалявам, че те въвлякох в това, Байрън.
Няма нищо, забавлявам се.
Забавляваш се?! Стотици хора загинаха след тази въздушна атака.
Видя ли децата, които измъкваха? - Да.
Имах предвид, че...
Не мисля, че ще бъда убит, това е най-вълнуващото в живота ми.
Как може да си така безсърдечен?
Слот мисли, че аз съм откачена, но ти мина всички граници.
Радио СиБиЕс, Ню Йорк
Ще се видим зад ъгъла около 4:15.
Ще я видя зад ъгъла около 4:15.
Наистина ли харесваш тези дивотии?
Той е най-големият комедиант, татко. Изкарва по 16 хиляди седмично.
Това е обидно. Повече от годишната заплата на контраадмирал.
Милиони хора го обичат.
Тялото ви има нужда от лек тласък? За да се чувствате отлично,
пробвайте Финолакс, нежен сладък подобрител.
Идваш изневиделица, как ме откри? - Звъннах на Уорън в Пенсакола.
Как е той?
Каза, че си има гадже. - Така ли?
Този път изглежда сериозно. Дъщеря е на онзи конгресмен,
който пледира за ненамеса на САЩ, от Флорида, Айк Лакутюр.
Мисля, че Хю трябва да е в почивка сега.
Съжалявам, че искате да я върнете в училище.
Тя е само на 19. - Но е по-добра от много възрастни.
Благонадеждна, енергична. - Ще ми се да го показва в училище.
Мразя училището. - Бихте ли гостували на шоуто ни?
Че кой съм аз. - 16 мин., г-н Кливлънд.
Вие сте аташе в Берлин. Може да подкрепите военния флот
в два океана, също като Пребъл. - Няма да стане.
Надявам се, че не съм ви обидил.
Радвам се, че се запознахме, капитане.
Ако промените мнението си, с радост ще ви приемем, сър.
Окончателният сценарий е у Фил.
Енергична си.
Семеен ли е? - Съпруга и три деца.
Кога започва училището?
Така ще бъда нещастна, татко.
Чувствам се така, все едно съм във Флота.
Искам да остана. - Какво те привлича в този бизнес?
Това никога не е било интересно за мен и майка ти.
А когато мама е пътувала цяло лято с онова музикално шоу?
Казвала ли ти е за това? - Била е на 17, младежка лудория.
Дали? Преди няколко години, в старата ни лятна къща,
когато двете бяхме на тавана, мама мина покрай онзи слънчобран,
който ползваше в танца си. Там, на тавана, тя махна обувките си
отвори слънчобрана, повдигна полата си и ми изигра целия танц.
После изпя една песен: "Чинг-чинг-чонг, китайско момиче."
У мама се крие една актриса.
"Чинг-чинг-чонг, китайско момиче."
И на мен го е танцувала, Маделин. Много, много отдавна.
Татко, позволи ми да остана тук и да работя, моля те.
Като се върна в Берлин, ще го обсъдя.
С Чинг-чинг-чонг - китайското момиче.
Благодаря.
Трябвало е да станеш актриса. - Беше моя отколешна мечта.
Божичко, вече е 2 ч. сутринта. Изобщо не усетих кога мина.
Рода, не мога да ти опиша колко много ме окуражи.
Операта, разходката с лодка, балетът тази вечер.
Всичко беше толкова великолепно, толкова красиво.
Пъг няма време за подобни неща,
изобщо не го влекат.
Това беше моята седмица.
В петък ли се връща? - Така пише в телеграмата.
Това те прави щастлива. - Даже във възторг.
Липсва ми.
Явно дотогава с Полша ще бъде свършено.
Визитата ти успешна ли беше?
Горе-долу.
Освен в опознаването ти.
Както и на кап. Хенри.
Лека нощ, Палмър.
Лека нощ, Рода.
Ела, ще те изпратя до вратата.
Влакът на германското командване 17-и септември 1939 г.
Варшава е обградена.
Имаме право на по чаша коняк.
Французите още не са се размърдали. - Да им вземем коняка.
Какво им е на французите? С повече танкове,
отколкото ние имаме в Полша, 100 дивизии с малко прикритие,
голяма въздушна подкрепа от Кралските ВВС, както и техните.
Нямат воля. - Ще свърши като по чудо.
Историческо военно чудо.
Сега е твърде късно за тях.
Той го предвиди.
Истински политически гений.
Заповядах да не ни безпокоят.
Генерал фон Роон.
Какво?
Бихте ли повторили, моля?
Военното ни аташе от Москва. Руснаците са се активизирали.
Да.
- Срещу кого?
Срещу кого? - Разбирам.
Благодаря.
Фюрерът дава на СССР източната част от Полша
със секретен протокол към договора.
Частите ни наближават демаркационната линия.
Руснаците завземат дела си. - Какъв е претекстът за това?
След разпада на полското правителство,
защитават украинските националисти.
Хиени!
Рибентроп идва с влака си, няма съмнение.
Ще ни даде последните щрихи от протокола на сутринта.
Съветското военно аташе ще дойде с него,
за да предотврати евентуални противоречия.
Ще трябва да се оттеглим от нефтените находища край Дрогбич.
Сега са в съветска територия.
Проляхме немска кръв за тези находища.
В крайна сметка научихме цената на този договор.
Руснаците сега ще бъдат 200 км. по-близо до Берлин.
По-важното е, че ние ще бъдем на 200 км. по-далеч от Москва.
Навън е хубав ден. Няма ли да дръпнеш пердетата?
Какво се случва отвън? - Нищо необичайно.
Добре, да пуснем светлината.
Голям дим. Наистина ли има толкова пожари?
Сутринта небето беше ясно, докато не се появи зората.
Цялата червена и обвита в дим, като в "Ад" на Данте.
Какво стана с водата, Байрън?
Помниш ли филма "Гунга Дин"?
"Можеш да говориш за джин и бира, когато седиш тук в безопасност."
Как я домъкна? Успя ли да намериш бензин?
Забрави за камиона. В този град бензинът е свършил.
Разтършувах се и открих каруца с кон.
Къде е Натали? В болницата ли е? - Да.
Ще ти бъда благодарен, ако идеш там и я доведеш веднага.
Слушай.
Руснаците са пресекли полската граница.
Идват насам. Перспективата за Варшава е жестока.
Шведският посланик е уредил евакуацията.
Но аз трябва да подготвя хората си.
Ще ида да я взема.
Байрън, трябва да прегледам охранявания маршрут
тази сутрин с посланика.
Ако искаш, ела.
Разбира се.
Не мога да тръгна, смяната ми току-що започна.
Ще го послушаш ли? Поне за едно е прав.
Не искам повече да слушам за това, Байрън.
Това е единственият родилен дом във Варшава.
Немците бомбардираха Св. Екатерина. Беше ужасно.
Бременни жени бягаха през пожара, бебетата им горяха!
Руснаците идват насам. - Те са далеч, трябва да остана тук.
Имат нужда от мен. Ако искаш, тръгвай.
Ако неутралните тръгнат, ние отиваме с тях.
Натали, чух какво каза. Младежът е прав.
Трябва да тръгнеш с хората си. - Не знаем дали ще тръгнат.
Ако стане така, ще ме вземат. - Не можеш да поемеш този риск.
Ти си еврейка.
Онази жена там кърви. - Ще й обърнем внимание. Тръгвай.
Ти ни помогна, благодаря ти. Сега тръгвай.
Лесли Слот е егоистично копеле.
Всичко което иска, е да мисли за едно нещо по-малко.
Още ли се забавляваш, Байрън? - Да, повече от стадо маймуни.
Посланикът е тук.
Слот ще ти позволи да дойдеш с нас. - И двамата сте луди.
Защо отивате към немците, когато не се налага?
Разбира се, че сме луди. Инак нямаше да сме тук. Хайде.
Сигурни ли сме, че пътят е отворен? Имаме ли алтернативен?
Скъпа, ще минем близо до фронтовата линия.
И преди съм чувала оръдия.
Добре, да тръгваме. Моля.
Чудно как този мост все още стои.
Немската прецизна стрелба не е това, което самите те твърдят.
Къде отиват тези войници? - Връщат се от фронта.
Прибират се вкъщи да вечерят, или да спят с жените си,
после се връщат и воюват с германците.
Колко ни остава? - Няколко километра.
Търсим щаб квартирата, близо до стара църква.
Господи!
Боже мой! Май сме объркали пътя. Зад немската линия сме.
Едва ли. Не вярвам да сме минали повече от 5 км. след моста.
Спрете колата.
Отговарям за тези младежи.
Нямах представа, че ще ги изложим на такава опасност.
Трябва да ги върнем във Варшава. - Полк. Раковски ни очаква.
Военните действия ще спрат около 14 ч.
Трябва да се върнем. - Съжалявам, но нямаме време.
Трябва да видя маршрута, вие също, в случай, че групите ни се разделят.
Един момент.
Настоявам да ни върнете поне до моста.
От там може да се качим на автобус, или камион.
Несъмнено не сме зад немската линия.
Много сме си добре. Нека продължим.
Натали, Лесли е прав.
Той носи отговорност. Да се махаме от тук.
Ще те изчакаме в една от онези колиби.
Чудесно. Ще чакате в онази там. Видях една жена на вратата.
Скъпа, направи каквото ти се казва, моля те.
Ако дойда с вас, мога да огледам трасето за американската група.
Отлично. До скоро виждане.
Да влезем вътре. Бързо.
Било е само след няколкостотин метра.
Каза, че най-добре се вижда от кулата. Ще направя скица.
Важно е бежанците да не поемат към грешна църква.
Мога да направя карта. Позволете ми да се кача.
Полковникът казва, че кулата се обстрелва.
Привет.
Всичко наред ли е?
Трябва да направя карта.
Говорите ли английски?
Марк?
Марк Хартли?
Хайде, Марк. Тръгваме.
Какво има?
Добре ли си?
Никога не съм бил по-уплашен, Байрън.
Разбираш ме, нали?
Така. Сега ще ти кажа нещо.
Името ми не е Хартли.
Казвам се Мартин Хоровиц. Хоровиц, от Бруклин.
Какво от това? Как някой би го разбрал?
Мислех, че президент Рузвелт ще ни евакуира със самолети,
но ние отиваме към германците, Байрън.
Не мисля, че мога да го понеса.
Какво правиш?
Сложи го в багажа си. Това те прави добър християнин.
Да излизаме, хайде. - Благодаря ти, Байрън.
Идва. Много е изплашен, но идва. Ти как си?
Имам американски паспорт. Те не знаят, че съм еврейка.
Не ставай смела и непокорна. Да се махаме от тук, по дяволите.
Не съм малоумна, Байрън. Да тръгваме.
Натали? Можеш да пътуваш комфортно с нас в колата.
Този, който е копирал картата ми, си е свършил работата.
14 ч., точно на секундата.
Не се разделяйте. Не ходете в грешна посока.
Преходът е лек, дори за възрастни хора.
Врагът ще възобнови военните действия в 15 ч.,
ще попаднете под силен обстрел. Затова, побързайте, моля.
Желая ви успех. Да живее свободата. Да живее Полша.
Добре ли си? - Да.
Ето я нашата църква.
Германци.
Страх ли те е? - Вече не. Сега, когато се случва...
Не знам, като на сън ми е. - Точно така, сън, Натали.
Казвам се Марк Хартли и съм добър християнин!
Греъм. - Да. Благодаря.
Греъм. - Благодаря.
Това е Джеф... - Грант.
Виж го Слот, взима цигара от германец,
и се смее, дявол го взел.
Господи, мисля, че ще го доведе тук.
Вашият водач ми каза, че баща ви е военноморско аташе в Берлин.
Да, сър. - Аз съм берлинчанин.
Баща ми е във Външно министерство.
Мисля, че имах честта да се запозная с родителите ви
в Белгийското посолство и танцувах с майка ви. Защо сте във Варшава?
Разглеждам забележителности.
Ернст Байер. - Байрън Хенри. Здравейте.
От тук за къде отиваме? - Кловно.
Там ще ви прехвърлят на специален влак за Кьонигсберг.
От там, неутралните ще избират да идат в Стокхолм, или в Берлин.
Пътят е 3 часа. Все още има място в колата, ако желаете.
Лоша работа. Полското правителство е напълно безотговорно.
Варшава отдавна трябваше да се обяви за отворена.
Това разрушение е безсмислено.
Във всеки случай, ден или два ни делят от това.
Не се знае. Може да отнеме повече време.
Така ли мислите?
Радвам се, че се запознахме, г-н Хенри.
Защо го ядоса, по дяволите? - Да обвинява поляците за това!
15:01 ч.
Бедната Варшава. - Стига сте дрънкали, моля ви.
Не говорете и се качвайте в камиона, хайде.
Слот каза Стокхолм, или Берлин, нали?
Лично аз искам да видя Берлин. - Луда ли си, Натали?
Просто отиваш в Стокхолм, скъпа. Моли се да ти разрешат.
Знаеш ли, Байрън? Тази жена наистина е откачила.
Посланието на Берел важи и за теб. "Лех Леха."
За бога, би ли спрял с този иврит?
Добре дошли! Като домакини ви посрещаме с мир и разбирателство.
Връзките с Полша вече са нормализирани.
Новата Полша ще възкръсне от пепелта, чиста и почтена.
Фюрерът ще уреди висящите въпроси с Великобритания и Франция,
след което Европа и светът ще влязат
в нов обществен строй, носещ нечуван просперитет.
Сега сърдечно ви каним да се нахраните.
Кой иска от това?
Слушайте. Тези са от СС.
Аз ще говоря с тях.
Има ли човек на име Байрън Хенри в групата ви?
Баща ви представлява Американския флот в Берлин?
Това съобщение се получи за вас през нашето Външно министерство.
Паспортите на хората ви, моля?
Не съм склонен да ви ги предам. - Рутинна процедура, уверявам ви.
Ще ви бъдат върнати в Кьонигсберг.
Благодаря. Списъкът с хората, моля.
Нямате негри в групата. Колко са евреите?
Не записваме религиозната им принадлежност.
Но сред вас има евреи.
Дори да имаше евреи, отказвам да отговоря.
Политиката на правителството ми е за равнопоставеност на религиите.
Кои са евреите, моля?
Не знам да има евреи.
Политиката на моето правителство е да води отделни досиета за евреи.
Не съм ви питал, защото не ме интересува.
Инструктиран съм да отделя евреите.
Формирайте две редици, моля. По азбучен ред.
Не.
Вие сте под опеката на Вермахта в зона на военни действия.
Тук важат военните закони. Държа да ви го подчертая.
Щом е така, може всички да ни смятате за евреи.
Момент! Какво имаш предвид?
Аз не съм еврейка и не искам да бъда третирана като такава.
Ще бъдем третирани еднакво, Клара. Съдействайте им, моля.
Няма да стане така. Съжалявам, Лесли, не съм съгласен.
Как се казвате, мадам? - Клара Йънг. Чикаго, Илинойс.
Не съм еврейка, може да сте сигурни.
Бихте ли била любезна да посочите евреите в групата ви?
Не. Благодаря, г-не.
Това си е ваша работа.
Вашето име? - Том Стенли.
Групата ви няма да се качи на влака преди да приключа.
Изглежда разбирате това по-добре от водача ви.
Кои са евреите?
Казвам ти, друже, наистина бих искал да ти помогна.
Но доколкото знам, няма нито един.
Не и в тази група.
Ти! Крачка напред! - Остани на място.
Име и военно звание, моля. Предупреждавам ви,
ако това продължи, правителството ми ще изпрати протестна нота.
Няма основание за протест.
Представителите на другите правителства ни сътрудничат.
Как се казвате?
Марк Хартли. - Хартли? Ясно.
Под какво име сте роден?
Хартли. - Наистина?
Какви бяха родителите ви?
Американци.
Евреи. - Не.
Американци.
Г-н Хартли ходеше на църква с мен всяка неделя във Варшава.
Той е протестант, също като мен.
Мога да го потвърдя. Аз водех службите.
Марк е набожен християнин.
Сигурен съм, че физическо изследване ще покаже...
Ще докладвам за това като насилие.
В Америка обрязването е обичайно.
Аз съм обрязан. - Аз също.
Момент, сър. Това не е митница.
Няма причина да проверявате личните вещи.
Може би няма нито един сред тези американци.
Защо не? Не всеки евреин е такъв идиот
да дойде това лято във Варшава.
Какво зяпате?
Много сте красива.
Благодаря.
Смугла. Произходът ви?
Италиански. - Как се казвате?
Мона Лиза.
Ясно.
Крачка напред!
Тя ми е годеница. Оставете я.
Много добре.
Обичате евреите си. Взимайте си ги!
Всички евреи в ресторанта.
Съберете нещата си, можем да се качваме на влака.
Уверете се, че сте взели всичко и пазете децата.
Да се отправяме.
Натали, Байрън, насам.
Слава Богу. Напред към Стокхолм. Изгубих интерес към Берлин.
Всички добре ли са? - Вече да.
Беше чудесен, Лесли.
Направо.
Мона Лиза.
Глупачка. - Обичам те.
Радвам се, че си добре. Идвай в Берлин. Татко.
Не сме виждали сина си повече от година.
Значи ще е велик момент.
Боже мили! Не е ли той, слиза от вагона?
Заприличал е на скелет. - Къде?
Изчезна някъде. Ето там.
Ето го, ето го!
Байрън!
Мамо! Татко!
Как си, Брини?
Олюлявам се. Голямо ядене падна във влака.
На обяд имаше 3 вида вино. Изглеждаш чудесно, мамо.
Бих ти дал 25 г. - А ти приличаш на мъртвец!
Какво прави в Полша?
Ами, аз... - Д-р Нюстатер, Външно министерство.
Отнасяха ли се добре към вас, г-н Хенри?
Да, много добре.
Особено след напускането на Варшава. - Разбирам. Там се води война.
Бихме искали да узнаем повече за отношението към вас,
когато ви е удобно. Ето визитката ми.
Какво искаше да каже с това, че е война?
Байрън!
Това е човекът, който управляваше посолството във Варшава.
Много трудна работа.
Привет, вероятно сте г-жа Хенри. - Здравейте.
Кап. Хенри, аз съм Лесли Слот.
Съжалявам, ако синът ни е бил бреме. - Точно обратното.
Байрън оказа неоценима помощ.
Когато се оправя с всичко, бих искал да дойда и да ви разкажа.
Ще оформим официално писмо. - На всяка цена.
Трябва да тръгвам. Ще се видим по-късно.
За какво беше всичко това? - Нищо особено, татко.
Мисля, че понякога Лес се увлича.
Да си вървим вкъщи.
Само да знаеш какво има в хладилника.
Любимите ти неща. Пържоли, говеждо, пуйка, каквото си поискаш.
Къде е онова момиче Ястров? Не е ли с теб?
Смени влака в Кьонигсберг. Замина за Стокхолм.
Ще спи следващите 14 часа.
Слава Богу, че е жив.
Никога преди не съм го чувала да говори така.
Удивителна история. И много важна.
Съмнявам се друг американец да е прекосил Полша така.
Трябва да напише доклад. - Помолих го.
Ще го изпратя в централата на Военноморско разузнаване.
Напълно се е променил.
Заради онова момиче.
Не каза много за нея. - Именно.
Нищо не спомена. А отиде в Полша заради нея.
Едва не го убиха заради нея.
Струва ми се, че е направил всичко в Полша освен да стане евреин.
Може би ще научиш повече за нея от онзи Слот.
Тя беше сгодена за него, нали?
Не мога да разбера.
Той е по-възрастен от Байрън, по-различен.
Не мога да си представя момиче да изглади това различие.
Може тя да е точно такава.
Е, ще трябва да помолим Сали Форест да покани Байрън за петък.
Петък? - Не ти ли споменах?
Палмър Кърби заминава в събота,
Сали е организирала прощален обяд в Кайзер павилион.
Този Кърби е приятен човек.
Харесва ми.
Аз... - Да забавя ли десерта, сър?
Не, донеси менютата.
Много добре, сър. Благодаря, сър.
Това е нещо като прощално и приветстващо парти.
Да посрещнем Байрън Хенри и изпратим Палмър Кърби.
Сигурен съм, че Палмър, или Фред, както го наричат приятелите,
е щастлив да напусне Берлин, както Байрън, напускайки Варшава.
Добре дошъл, Байрън.
На Фред Кърби - приятен полет.
Наздраве, за всички нас.
Следващите няколко минути ще чуете много важно съобщение.
Какво предполагаш, Бил?
Вероятно с Варшава е свършено.
Може да е примирие, чух подобни изказвания.
Няма ли да е чудесно тази война да спре, преди да е започнала?
Вече е започнала. - Знаеш какво имам предвид.
Специално изявление от Главната квартира на Фюрера.
27-и септември 1939 г.
Върховното командване обявява:
Варшава падна!
Да не очакват да станем? - Аз няма да стана.
Внимавайте, моля. - Извикайте оберкелнера.
Оберкелнер? Аз съм оберкелнерът!
Аз съм вашият човек.
Най-добре да си ходим.
Да, мисля да платим и да си вървим.
Не сме поръчали десерта.
Май ще се наложи да сритаме келнера.
Аз съм за. - Не! Без инциденти.
Точно това иска той.
Казах да повикате оберкелнера. - Бързате ли, почитаеми?
По-добре си вървете. Тук сме много заети.
Спрете!
Обърнете се!
Сега повикайте оберкелнера. Веднага!
Наистина мисля, че трябва да тръгваме.
Не си струва, Пъг.
Оплакване ли имате?
Ние сме американска група. Военни аташета.
Не станахме на вашия химн. Ние сме неутрални.
Този келнер ни обижда. Държи се грубо и предизвикателно.
Блъскаше дамите. Поведението му беше безобразно.
Кажете му да се поправи, а ние имаме нужда от нова покривка.
Ще бъдете обслужени коректно. Моите извинения.
Проклет да съм.
Много добре.
Пъг има подход за такива неща.
Браво, татко. - Не сме си изяли десерта.
"Благодаря за дългото писмо, друже. Много описателно."
"Хареса ми частта за надписа в небето на Берлин,
рекламиращ паста за зъби. И то по време на война."
"Това говори за настроенията на съвременните германци."
"Пиши пак, когато имаш възможност, за живота ти в Берлин,
как се забавлявате с жена ти,
кои са немските ти приятели, какво пише по вестниците,
как е храната по ресторантите,
всичко, което ти се случва."
"Колко струва самун хляб в Германия сега?"
"Във Вашингтон е ужасно горещо и задушно,
само листата започнаха да пожълтяват."
Изглеждаш много шик. - Благодаря.
Мислех да отидем на новия филм на Емил Джанингс.
Сали Форест каза, че би го гледала ако ти си твърде зает.
Ще се върна рано.
Чао.
Здравей, скъпи. Франц, колата ще ми трябва.
Здрасти, татко.
Франц ми каза, че искаш да ме видиш? - Какво става с доклада ти?
Какъв доклад? - За Полша.
За това ли.
Искам да те питам нещо, татко.
Какво мислиш да се присъединя към Английския флот, или Кралските ВВС?
Приемам го като желание да се биеш с германците.
Когато бях във Варшава, се чувствах полезен.
Голяма промяна от твоя страна.
Смятах, че не искаш военна кариера. - Не става дума за кариера.
Не обичам да обезкуражавам подобен импулс,
но може би е по-добре да постъпиш в нашия флот...
Благодаря, не! - Ще ме изслушаш ли?!
Запасняците, които излизат сега ще заемат най-добрите длъжности,
когато започнат действията. Ще трябва да изпревариш 99% от тях.
Това може да трае години. А ако войната свърши?
Няма да правиш нищо.
Писах на д-р Ястров. Ще чакам отговор.
Предполагам, че е това. Твоето щастие.
Вече го преживях. Остана в миналото.
Оправи ли си връзката до Лисабон?
Клиперите са заклещени. Вероятно ще остана там няколко дни.
Как ми се иска да видя как изглежда.
Чух, че станал най-бляскавият град в Европа.
Ела с мен тогава.
Не се закачай с мен, Палмър.
Май трябва да те наричам Фред, нали?
Някак си не ми изглеждаш като Фред.
Знаеш ли, много е странно. - Кое?
Ан винаги ме наричаше Палмър. Никога не ми е казвала другояче.
Как ми се иска да я познавах.
Мисля, че щяхте да станете добри приятелки.
Какво мислиш за Пъг?
Трудно е да се каже. Без съмнение си го бива.
С онзи келнер беше страхотно.
Но е труден за опознаване.
За всичките тези години, не мисля, че го познавам добре.
Мога да ти кажа, че му се възхищавам.
Виждаш ли, Рода,
аз съм благоприличен човек.
Но трябва да ти кажа следното:
Ти си прекрасна жена.
Бях много тъжен,
много потиснат след смъртта на Ан, но ти ме накара да се чувствам жив.
Наистина.
Съжалявам, да не те обидих?
Не говори така. Това ме прави щастлива, знаеш го.
Все пак, ще ми бъде мъчно ден - два.
Аз...
По дяволите!
Добре ли си?
Всичко е наред, скъпи.
Аз...
Надявам се да ми пишеш от време на време.
Просто нещо много набързо,
само да знам, че си добре. Много бих се радвала.
Като се прибера, веднага ще ти пиша.
Наистина ли? - Да.
Чудесно.
Още няма повикване за самолета. - Не, но...
Нали те докарах до тук и...
Сега те оставям.
Аз съм до тук, скъпи. Приятно пътуване.
Здрасти, татко.
Виж какво събира Франц. Истинско съкровище.
От години ги е просил от туристите.
Побесняваше, когато ги четях. - Все още не ме вълнуват.
Благодаря, Франц.
Великият Супермен.
Как изглеждаше Хитлер по време на речта си?
Откъде знаеш, че е имало такава? - Чух по радиото.
Изглеждаше много добре.
Поляците трябвало да се възстановят.
Смяташ, че това означава подадена ръка за мир?
Кой знае? Ако Съюзниците я поемат,
той ще има половин Полша на цената на бърза и евтина кампания.
Лъжите, които изрече за Полската кампания.
Какво неуважение към собствените си хора!
Трябва да го отразиш в доклада си, ако въобще го напишеш.
Знаеш отношението ми към това. - Ще го разширя.
Чувал ли си за "Кралски дъб"? - Да.
Тук пише за капитан на подводница, който минал под Британския флот
потопил стара каруца, подобна на Дъба,
след което се прибрал, обсипан със слава.
Германският подводничар е добър.
Мислил ли си да ходиш на подводница?
Подводничарството е най-мръсният занаят.
Там бих избрал да служа. - Няма всеки ден да потапяш кораби.
Мислиш, че само това ме вълнува?
Ако те интересува, един мой съвипускник, Ред Тъли
е шеф на подводничарското училище в Ню Лондон.
Натоварването е голямо, но ти ще го преминеш.
Стига, татко.
Накратко,
Западът се показа като безгръбначен и импотентен.
Всичко е на наша страна.
Сега му е времето да ударим!
Видяхте как британци и французи
реагираха на Полската война.
Само разговори!
Никой не е готов за битка.
29-и септември 1939 г.
Лидерите на германските въоръжени сили,
въодушевени от триумфа над Полша,
са събрани на спешна нощна среща с Адолф Хитлер.
Подгответе се за изпълнение на операция "Жълто".
Ще атакуваме Франция с пълна сила през ноември.
Ноември? Пет седмици дотогава?
Майн фюрер, Луфтвафе са готови и чакат битката с нетърпение.
Майн фюрер, преместването на останалите войски на Вермахта
на западния фронт е огромен логистичен проблем.
Може да стане.
Пет месеца е по-разумен срок.
Глупости. Преувеличавате нещата.
Решението ми е окончателно.
Ще атакуваме на запад. Операция "Жълто" ще започне
не по-късно от 12-и ноември.
Това е всичко.
Здравей, Байрън. Какво четеш? "Моята борба"?
Само я купих. Как си, Слот? - Търсех те. Ще се връщаш ли в САЩ?
Транспортът ни е уреден за четвъртък.
Още не знам. Аз...
Да идем да пием кафе и да хапнем пасти. Ще поговорим.
Хайде да се направим на берлинчани.
Нямам много време, но... - Успокой се.
Кафето няма да ме успокои, нали разбираш.
Това е животът.
Всички тези мили, любезни, приветливи, щастливи хора.
Виждал ли си по-хубав град?
Въпросът е, как тези хора направиха на пух и прах Полша,
превръщайки град, красив като Берлин в безформена маса. Това ме обърква.
Контрастът между фронтовата линия и тила винаги е поразителен.
Без съмнение Париж е бил страхотен докато Наполеон е избивал стотици.
Хайде, Слот. Не можеш да отречеш, че немците са малко странни.
Да, странни са.
Затова искам да прочета "Моята борба".
Един се опита да ми отнесе главата. Искам да знам защо.
"Моята борба" е чисто и просто празни приказки.
Закъснявам за посолството. Трябва да вървя.
Идваш ли с нас, или не?
Какво планира Натали?
Вероятно ще опита да се върне в Сиена от Лондон.
Имаше такова намерение. Но може би ще е невъзможно.
Въобще знае ли за това?
Нямам време да говоря за Натали Ястров.
Но ще ти кажа следното:
Не съм имал и миг спокойствие откакто срещнах тази лъвица.
Защо не се ожениш за нея? - Може би, ако тя ме поиска.
Ще те пожелае.
Не смятам да идвам с вас. Ще поостана малко при родителите си.
Кажи ми ако чуеш накъде е тръгнала Натали.
Обезателно.
Наслаждавай се на "Моята борба".
За какво е всичко това, Пъг?
Само за едно писмо.
Какво писмо? От кого?
Господи, Пъг! Та то е от Маделин.
А ти от кого си мислеше? - Откъде да знам?
От Гестапо, не знам и аз. Честна дума!
Пристигнало е в посолството.
Какво има? Получила е повишение на заплатата.
Прочети последната страница.
Разбрах какво имаш предвид. - Личен апартамент в Ню Йорк.
А е само на 19 г. - Не се безпокой за Маделин, Пъг.
Как може едно момиче да изкара толкова пари?
Това е доходът на старши лейтенант за 10 години! Абсурд!
Ами...
Искаш ли да ида в Ню Йорк, за да бъда с нея?
Не можем да си го позволим. Флотът няма да плати пътуването ти.
Брини, връщаш се със Слот. Може да си намериш работа в Ню Йорк.
Имах намерение да говоря с теб за това.
И аз имам писмо, от д-р Ястров.
Заминавам за Сиена. - Какво?!
Отивам в Сиена. - Кой го казва?
Аз. - Не трябва ли да го обсъдим заедно?
Онова момиче там ли е?
Не. Може би ще дойде от Лондон, д-р Ястров не знае.
Ястров ли ще ти плати пътуването?
Казва, че не може. - Значи не те очаква.
Не, но...
Мога да си го позволя. Спестил съм повечето си пари.
Значи ще правиш литературно проучване
в някоя хубава италианска вила, докато войната бушува.
Ако бъда призован, ще отида! - Това твое себераздаване!
Ако ли не, Флотът ще те метне на някой бриг за няколко години.
Гордея се с теб, Брини.
Постъпи както намериш за добре.
25-и октомври 1939 г.
Здрасти, Ей Джей.
Байрън! Радвам се да те видя.
Мога ли да се върна на работа? - Да, разбира се.
Боже мили! Ще ми отнеме цяла седмица да те догоня.
Говорихме на закуска за теб. Бяхме сигурни, че ще се върнеш в САЩ.
Тя тук ли е? - Да, разбира се.
Горе в библиотеката.
Бихте ли ме извинили, сър? - Да, да.
Това си ти! Никой друг не препуска по стълбите така.
Защо се върна? -Трябва да си изкарвам прехраната.
Защо не ни каза, че идваш? - Мислех просто да се появя.
Изглеждаш отпочинал. Понапълнял си.
Да, чувствам се добре.
Добре, ще те ползваме. Още работим по онази книга на Константин.
5-и ноември 1939 г.
Ген. Браухич е повикан на среща с Хитлер.
Той носи меморандум, подписан от лидерите на германската армия,
твърдящ, че атаката срещу Франция към момента е невъзможна.
В немската щаб квартира в Зосен, в покрайнините на Берлин,
генералите напрегнато очакваха вести от Браухич.
Отивам да се разходя.
Ще дойда с теб.
Трябва да ти споделя
нещо много сериозно.
Към мен се обърнаха...
определени хора от армията
от висшия команден ешелон
с плашещо предложение.
Какво им отговори?
Говореха за държавна измяна.
Сега ще го споделя на теб.
Кое е новото тук? - Крайната позиция на армията.
Операция "Жълто" не може да започне. - Защо не?
Поради посочените военни принципи. - Като например?
Настъпващият сезон.
Метеоролозите прогнозират проливни дъждове.
Дъждът ще вали и върху враговете ни.
Конспирацията е толкова отдавна? Още от Чехословакия?
Ако британците не бяха хлътнали в Мюнхен, вероятно.
Кой знае? Но те го направиха.
И оттогава насам, от големия триумф, стана безнадеждно.
Безнадеждно.
Само празни приказки. - Изумен съм.
Сто пъти съм можел да го застрелям.
Все още мога, по всяко време.
Но до какво ще доведе това?
До хаос.
Хората го подкрепят.
Той обедини цялата страна.
Ние трябва да стоим по местата си, да го пазим от военни грешки.
Не можем да започнем операция "Жълто".
Браухич ще иска отлагане. - А ако не се съгласи?
Дори запасите ни от артилерийски снаряди са крайно недостатъчни.
Кой казва така? - Генерал Томас,
моят заместник по ресурсите.
Знаете ли колко снаряди от различни калибри
имаме в зоните за изстрелване? - Не.
Колко има по складовете? - Нямам правомощия...
Колко снаряди месечно произвеждаме?
Или планирания темп на растеж за следващите 6 месеца,
месец по месец? - Кой помни такива данни?
Аз!
Запасите са достатъчни. Казвам ви, аз съм пехотинец,
който е разчитал на артилерията 4 години да му пази живота.
Сравнете данните. Ако това, което казах е грешно,
може да отложите операция "Жълто".
Ако ли не, потегляте!
И следващия път, когато дойдете, да знаете какво говорите!
Ако ние...
Ако тръгнем така неподготвени, ще се породи пораженчески дух.
Това ще унищожи Вермахта и Родината.
Моралът на армията беше нисък дори по време на Полската кампания
срещу неравностоен противник... - Вие ме питате?!
Мен?! За смелостта на немския войник?
Излагам фактите. - Какви факти?
Подкрепете чудовищните си твърдения.
Аз... - В кои части моралът е бил нисък?
Какви мерки са били предприети? Колко смъртни присъди
са били отменени поради малодушие? Говорете!
Лично ще отида на фронта и ще разреша смъртните присъди!
Дайте пример за провал! Конкретен пример!
Примери...
Беше общоизвестно. - Така ли?!
Общоизвестно е, че в щаб квартирата в Зосен
гъмжи от страхливци.
Опонирахте ми за превъоръжаването на област Рейн.
Опонирахте ми за присъединяването на Австрия.
Опонирахте ми за Чехословакия, докато британците пълзяха пред мен!
Изпускахте се в гащите си, вие, героите от Зосен,
на идеята за настъпление срещу Полша!
Е, аз някога да съм грешал?
А вие някога да сте били прави? Отговорете ми!
Майн фюрер... - Вашата тактика ми е известна.
Знам номерата ви,
схемите ви, идеите ви!
Предай на всички, които са подписали тези некоординирани глупости,
да внимават!
Безжалостно ще унищожа всеки, дори с ранг фелдмаршал,
който дръзне да ми опонира.
Не е нужно да разбирате.
Единствено трябва да се подчинявате!
Германският народ ме разбира.
Аз съм... Германия!
9-и ноември 1939 г.
Господи!
Какво има? - Нищо, извинявай.
Е...
Брини? - Да?
Трябва да го споделя с някого, и мисля това да си ти.
Познай какво държа в малката си ръчичка.
Предложение за брак от господин на име Лесли Слот,
възпитаник на Роудс, дипломат от кариерата и ерген.
Какво мислиш за това, Байрън Хенри?
Поздравления.
Объркана съм.
Това е Натали, племенничката ми. Д-р Буфари.
Служба за регистриране на чужденци, Флоренция.
Би ли се качила горе да донесеш разрешителното ми за пребиваване?
И моето ли? - Не, само на професора.
Сипете ми, моля.
Арън, каква беше тази официална проверка днес?
Обикновена формалност.
Някакво объркване в паспорта ми.
Няма значение, нали автоматично се подновява.
Така мислех и аз. Но явно щом не си местен,
възникват проблеми.
Освен това си мислех, че ще съм последният американец в Сиена,
който би създал проблеми.
А онези актьори малко по-надолу, Том и Етел Сърл?
Заминаха. - Прогониха ги.
Като мръсни котета, след 15 години.
Натовариха всичко и се върнаха в САЩ.
А прекрасната им вила?
Изоставиха я, казаха, че не могат да стоят тук ако войната забушува.
Това е разликата между покупка и наем.
Просто си тръгваш.
Ако смятате, че има такава опасност, сър,
дали няма да сте пръв? - Не ме е страх.
По-скоро съм уморен. Кажи на Мария да ми донесе плодовете в кабинета.
Да изпием по кафе в стаята ми?
Разбира се.
Не съм виждала Ей Джей така разтревожен.
Берел му даде правилен съвет да се маха.
Може би ще го направи.
Всичко това е далечна перспектива.
Мислиш ли понякога за Варшава? - Да, често я сънувам.
Боже мой, аз също.
Онази болница. По цели нощи ми се върти в главата.
Какво мислиш относно предложението на Слот?
Не съм изненадан. - Не си? Аз съм шокирана.
Не съм си мислела, че ще доживея този ден.
Той ми каза в Берлин, че смята да се ожени за теб.
Дълго време не пожела да се ангажира.
Вие двамата май доста сте ме обсъждали в Берлин, нали?
Не толкова много.
Става интересно. Какво друго каза той?
Че не си подходящото момиче за мен.
И че няма покой, откакто те е видял.
Две точни твърдения.
Не знаеш ли за мен и Лесли?
Бурен роман в Париж, преди години.
Той не пожела да се оженим, защото съм еврейка,
а това може да провали кариерата му.
Очевидно, той хвърли кърпата. Обаче аз мисля, че знам защо.
Тъгува за теб.
Държа се отвратително в колата на шведския посланик.
Отвратих се и му го казах. Това беше повратният момент.
Преувеличаваш нещата. - Погледни реално.
Той пребледня и се скри зад полата ми.
Посланикът едва не се изсмя в лицето му.
Не казвам, че не бих се омъжила, защото се е паникьосал.
После, на гарата, се държа достойно.
Това предложение е начинът му да се прояви като мъж.
Но, едва ли е отговорът на моминските ми мечти.
Какво искаш тогава?
Ами, не знам.
Когато казах на баща ми, че обичам християнин, получи сърдечен пристъп.
Истински сърдечен пристъп. Мама ми писа,
че е получил още един, телеграфирах у нас да видя какво е положението.
Съжалявам.
И всичко започва отначало.
От друга страна Арън. - Той не е твой проблем.
Трябва да се махне от Италия. Колкото се може по-бързо.
Има още едно усложнение.
Най-голямото.
Какво е то?
Не знаеш ли, Брини? Изобщо ли нямаш идея?
Хайде, стига.
Наистина не знам за какво говориш.
Ще ти кажа.
Постигна го, дяволе. И го знаеш.
Постигна точно това, към което се стремеше от първия ден.
Влюбена съм в теб.
Шокиращо, нали? Не ми ли вярваш?
Просто се надявам да е истина.
Не, Байрън.
Трябваше да го направя, или щях да умра. Но не е добре.
Борих се със себе си, но не е добре.
Ти си момче и християнин, няма да го изпитам пак!
Не ме гледай така, Брини.
По-добре си върви.
Отивай си, моля те!
Господи, ти си истински джентълмен! Невероятен си.
Искаш ли да останеш? Вече не искам да допускам грешки.
Ще направя всичко, каквото искаш.
Обожавам те.
Виж...
Би ли помислила да се омъжиш за мен?
Това е невероятно.
Две предложения за един ден.
Един проблем никога не идва сам.
Натали, знам, че ме мислиш за луд.
Ако наистина ме обичаш...
Чакай малко, това е лудост.
Първата ми идея беше вярна. По-добре си върви.
Знам, че си сериозен, затова съм много развълнувана.
Знаеш ли, Байрън, единственото нещо, което имаме е времето.
Имаме цялото време на света.
Заклевам се, че е така.
Знам, че няма да се върнеш.
Нещата тук ще станат трудни.
Бих могъл да отида в Аризона, или Ню Мексико.
Това са тъпи места, лишени от интелектуалност.
Мисля да опитам да пиша там...
Книгите ми не са важни, но само работата ме крепи.
Книгите ти са важни, Ей Джей. - Така ли? И защо?
Те са увлекателни и великолепни.
Но не в това се крие разликата. Оригиналността им ги одухотворява.
Те са еврейски по свой собствен начин.
Карат ме да осъзнавам колко много дължи християнството
на нашия малък народ. - Бог да те благослови, скъпа.
Бях се увлякъл по атеизма, материализма, хедонизма.
Преди време бях пленен от величието на християнството и Иисус.
Но това не ме направи по-малко евреин.
Това никой от семейството не можа да разбере,
най-малко баща ти. Благодарен съм ти, че ти успя.
Колко време след заминаването ти според теб ще остане Байрън?
Той внася сигурност у мен с присъствието си.
Защо не му увеличим заплатата? Това ще го убеди повече от всичко.
Не мисля, че преди е изкарвал и пукнат грош.
Добро утро. Съжалявам, че се успах.
Снощи почти не можах да мигна.
Ще ходиш ли някъде? - На летището в Рим.
Мама прати телеграма, че баща ми се влошава.
Брат ми попиля здравето си в шивашкия бизнес.
Кажи ми нещо, Байрън. - Какво?
Кажи ми кога реши, че ме харесваш. - Когато си свали слънчевите очила.
Кога беше това?
Помниш ли, във вилата, ти беше в колата със Слот.
Свали онези големи слънчеви очила и за пръв път видях очите ти.
Е, и? - Нали пита кога се влюбих в теб.
Това ми е проблемът с теб, правиш всичко да изглежда просто.
Това е твърде лесно. Чакай, искам да поговорим.
Ти си говори.
Чуй ме внимателно, Байрън. На колко години си?
Достатъчно голям за теб, Натали. - За какво, да спиш с мен?
Проблемът е какво ще правиш ти?
Аз съм магистър, мога да преподавам, ти какво ще правиш?
Тази твоя усмивчица ме изкарва от равновесие.
Ще ти кажа какво наистина мисля.
Ти си подготвен за нещо. Офицер от флота си.
Не мисля да правя кариера там. От запаса съм.
Ако влезем във война? Ще се сражаваш, нали?
Че какво друго? - Харесвам светкавичната ти мисъл,
но не искам да съм съпруга на офицер от флота.
Не мога да си представя по-ужасен начин да живея.
Не бих се омъжила също за летец изпитател, или актьор.
Не разбираш ли?
Какво има? Натали.
Защо плачеш? - Млъквай, Байрън.
Това не е нормален разговор.
Колкото повече се опитвам да осъзная всичко, толкова по-объркано става.
Това не решава нищо, скъпи.
Три дни преди операция "Жълто", нападението над Франция,
Адолф Хитлер обикаля западния фронт.
Навсякъде ли е така? - По целия фронт, майн фюрер.
Последната прогноза за времето? - Подобрение едва след 2 седмици.
Готови ли сте за настъпление въпреки всичко?
Майн фюрер, армията чака заповедите ви.
Отлагаме.
Това ще е първото от 19 отлагания на операция "Жълто".
Внимание, полет 75 пристига от Берлин.
Всичко е проверено. Полетът се отлага до 16:30.
По дяволите. - Това е добре.
Допълнителен половин час, все едно цял човешки живот.
Боже мили, това е баща ми! - Къде?
В онази група, която минава през вратата.
Чудно защо не ми е казал, че идва.
Татко!
Брини, откъде се взе? - Какво правиш тук?
Г-н Джианели, синът ми.
Радвам се. - За мен е чест, сър.
Ще се видим отвън.
Защо не се обади? - Съжалявам.
Всичко стана внезапно. Щях да ти звъня довечера.
Защо си тук? - Натали се прибира, баща й е болен.
Замина ли вече? - Не, седнала е там.
Значи това е прословутата Натали Ястров?
Трябва да се срещна с нея.
Натали, това е баща ми.
Съжалявам за баща ви. - Отивам да видя колко е сериозно.
Ще се връщате ли?
Не и ако д-р Ястров се върне в Америка.
Ще бъде посъветван да го стори, възможно най-бързо.
Най-добре да се изпарявам, Брини.
Не е коректно да карам хората от Външно министерство да чакат.
Байрън ми каза, че познавате сем. Тъдсбъри.
С Памела бяхме приятелки в Париж.
Наистина? - Тя е очарователна.
Шофира много откачено. - На мен ли го казвате.
Веднъж ме вози до Сартр, изкара ми акъла.
Сигурен съм, че такова нещо не би ви изплашило.
Радвам се, че се запознахме, дори и при тези обстоятелства.
Това обяснява много неща. Приятно пътуване.
Благодаря.
Опасно момиче. Не си ми казвал колко е красива.
Може. - Човек би се удавил в очите й.
Страхотна е. Но, както се казва, всичко предстои.
Тя е възрастна жена, не се обиждай. - Не се обиждам. Влюбен съм.
Уорън се жени на 20-и май,
ден след края на обучението на самолетоносача.
Ще си бъда вкъщи за това.
Ще може ли да вечеряме, или утре да закусим заедно?
Вероятно закуска. Да се видим пред посолството около 7 ч.
Връщай се при нея, да не стои сама.
Наистина ли ме хареса? - Направо го зашемети.
Ако няма да се връщаш, ми телеграфирай.
Ще хвана първия самолет. - Байрън...
И не се жени за Слот.
Колко си млад. - Обещаваш ли?
Ленин е казал: "Обещанията са за това - да бъдат нарушавани."
Забрави за Ленин, просто ми обещай.
Глупачето ми, нима не знаеш колко много те обичам?
Довиждане, скъпи.
Превод и субтитри: Христо Лишев
Редактор: Ивайло Ботев
© 2009 Translator's Heaven http://subs.sab.bz